adria

1. Definció de les paraules //mite// i //mitologia// //Mite :// un mite refereix a un relat de fets meravellosos els protagonistes són personatges sobrenaturals //Mitologia: Es l' estudi del Mite// 2. Mite de narcis ( narracio i imatges )

En la mitologia grega, Narcís ( en grec Νάρκισσος ) era un joveconegut per la seva gran bellesa. Les donzelles s'enamoraven de Narcís a causa del seu hermosura, mes ell rebutjava les seves insinuacions. Entre les joves ferides pel seu amor estava la nimfaEco, qui havia disgustat a Hera i per això aquesta li haviacondemnat a repetir les últimes paraules d'allò que se li digués. Eco va ser, per tant, incapaç de parlar-li a Narcís del seu amor , però un dia , quan ell estava caminant pel bosc , va acabar apartant-se dels seus companys. Quan ell va preguntar « Hi ha algúaquí ?», Eco contenta va respondre : « Aquí, aquí ». Incapaç de veure- oculta entre els arbres, Narcís li va cridar : « Vine!». Desprésde respondre : « Vine, vine», Eco va sortir d'entre els arbres ambels braços oberts. Narcís cruelment es va negar a acceptar el seu amor, de manera que la nimfa , desolada , es va amagar en una cova i allí es va consumir fins que només va quedar la seva veu. Per a castigar a Narcís, Némesis , la deessa de la venjança , va fer que s'enamorés de la seva pròpia imatge reflectida en una font. En una contemplació absorta, incapaç d'apartar de la seva imatge , va acabar llançant-se a les aigües. Al lloc on el seu cos havia caigut, va créixer una bella flor , que va fer honor al nom i la memòria de Narcís. 3. Mite de faetont (narracio i imatges)

Un dia, Epaf va posar en dubte la seua filiació, i el noi va acudir a Helios perquè, si de debò era el seu pare, li concedís un do. El déu va fer el jurament solemne que així seria, i el jove li demanà que el deixés conduir per un dia el carro del sol .Helios no el va poder dissuadir, i així hagué de permetre que al matí següent Faetont conduís el seu carro. Però, quan els Cavalls s'adonaren que no duien l' [|auriga] habitual, es van desbocar i sortiren de la ruta, i el jove no sabia com dominar-los. Els tombs de l'astre amunt i avall van causar grans trasbalsos al cel i a la terra, on van proliferar els incenids, fins que Zeus va fulminar Faetont amb els seus llamps abans que quedés destruït tot l' univers. Algunes conseqüències d'aquest viatge són la diversitat de temperatures i vegetació terrestres i el color negre de les races africanes "cremades" per Faetont.



4. Mite de dafne (narracio i imatges)

Dafne va ser perseguida per Apol, a qui Eros havia disparat una fletxa daurada perquè s'enamorés d'ella , ja que estava gelósperquè Apolo havia fet broma sobre les seves habilitats com arquero , i també afirmava que el cant d'aquest li molestava. Dafneva fugir d'Apol perquè Eros li havia disparat al seu torn una fletxaamb punta de plom, que provocava menyspreu i desdeny. Durant la persecució, Dafne va implorar ajuda al déu del riu Peneu, que la va transformar en llorer , arbre que des d'aquest moment es va convertir en sagrat per Apolo.

4. Imatges amb comentaris sobre el mite d’origen del món:
 * Naixement d’Afrodita.
 * Infantesa de Zeus.
 * Amors de Zeus

La 'sorgida de l'escuma' Afrodita va néixer de l'escuma del mar a prop de Pafos (Xipre) després que Cronos tallés durant la Titanomàquia els genitals a Urà amb una falç adamantina i els done darrere seu al mar. En el seu Teogonia, Hesíode conta que els genitals «van ser després portats pel pèlag durant molt de temps. Al seu voltant sorgia del membre immortal una blanca escuma i enmig d'ella va néixer una donzella» ja adulta. Aquest mite de Venus (el nom romà de Afrodita) nascuda adulta, Venus Anadiómena ('Venus sortint del mar'), ΑναδυόμενηAnadyomene, 'sortint'.Va ser una de les representacions icòniques d'Afrodita, famosa per la admiradíssima pintura d'Apel·les, avui perduda, però descrita per Plini el Vell en el seu Naturalis Història.

Després de fer-se adult, Zeus obligà Cronos a regurgitar primer la pedra (que deixà a Pitó sota les canyades del Parnàs com senyal als homes mortals, l'Òmfalos) i després els seus germans i germanes en ordre invers al que els havia empassat. En algunes versions, Metis donà a Cronos un emètic per obligar-lo a vomitar els infants, i en d'altres Zeus li obrí l'estómac. Llavors Zeus deslliurà els germans de Cronos, els Hecatonquirs i els Cíclops, de la seva masmorra al Tàrtar, i en matà la seva guardiana, Campe

5. El déu Posidó (narració i imatges

En la mitologia grega, Posidó (en grec Ποσειδών) era el déu dels oceans. Solia moure's amb una quàdriga impulsada per dofins. Té el seu equivalent en la mitologia romana en el déu Neptú. Els seus atributs són el cavall i el trident. També se l'anomenava Asfali.

Estava casat amb Amfitrite. La història d'amor entre Posidó i Amfitrite va començar quan Posidó va veure a la Nereida Amfitrite ballar a l'illa de Naxos. Posidó es va enamorar d'ella i li va demanar matrimoni però aquesta li va respondre que no. Amfitrite es va amagar a la serralada de l'Atles però un dofí la va trobar i la va convèncer perquè es casés amb Posidó. Posidó, agraït, va crear la constel·lació del Dofí.